En dag... Hvis lykken står mig bi...
En dag...
Hej-ho...
Joan?
Joanie?
Joanie, skat?
Er du vågen?
- Kom nu, Joanie... - Lad være, Arthur.
Det er tidligt. Jeg er ikke vågen. Vi kan ikke nå det.
Det her kan man altid nå. Kom nu, Joan. Vær nu sød.
Nej, Arthur! Jeg sagde nej!
Hvorfor ikke?
- Hvorfor? - Du ville jo tidligt af sted.
Du har aldrig lyst mere. Aldrig.
- Aldrig? - Du har ikke rigtig lyst.
Det er noget fjollet noget at sige, Arthur. Jeg er ikke vågen endnu.
Det er bedst, når du er søvnig.
- Lav en kop te til mig, skat. - En skide kop te!
- Ikke bande! - Jeg skal være væk i fire dage.
Derfor behøver du da ikke at bande. Det gør du da ikke, vel?
Nej, men jeg var... Hvad siger man? Jeg var irriteret.
- Det var ikke et slemt bandeord. - Det er ikke pænt i huset.
- Det er det ikke nogen steder. - Men især ikke derhjemme.
En kop Kina-tjære, søde? Er jeg for simpel?
Det vidste jeg jo. Min mor advarede mig.
- Simpelt skidt! - Men du er god til at lave te.
- Du laver da te, ikke? - Jo, hvis du vil.
- Lave te? - Nej! Det andet.
- Hvad? - Det andet. Lidt af det andet.
Beskidte gris.
Solen den finder vej
så søde græd du ej
Et sted er himlen blå
og skyen flytter sig
Jeg hør' en rødkælk pippe
for både dig og mig
Den foden for os vippe
og skyen flytter sig
Tårer og tristesse
bringer os to ganske nær
Bare se i morgen
hvor jeg har dig inderlig kær
Ad kærlighedens vej
vi vandrer du og jeg
Farvel til storm og uvejr
skyen den flytter sig.
Hvad sagde du?
- Ikke noget. Jeg laver te. - Tak, Arthur.
Du er nu sød, Arthur. En af de bedste.
Er du sikker på, du ikke vil have noget? Ikke engang et blødkogt æg?
Du har en lang køretur foran dig. Helt til Gloucester. Det tager tid.
Godt vestpå, mod solnedgangen.
Jeg ville ikke bryde mig om at skulle køre så langt på tom mave.
Jeg er vant til at føle mig tom. Jeg kan godt lide at føle mig tom.
Pjat. Du siger altså nogle sære ting, når du er i det humør.
- Du ved, hvad jeg mener. - Sig, hvad du vil...
- Det gør jeg også. - Jeg føler mig i hvert fald tom.
- Ja, når du ikke spiser noget... - Der er ingenting inden i mig!
- Du har da dine organer, søde. - Ja, men jeg er tom.
- Der er ikke noget... her. - Hvad?
Ikke engang en sang? En sang i dit hjerte?
- Ikke engang en lillebitte melodi? - Dem har jeg i min taske.
- Ja, og i hovedet. - Ja, og i hovedet.
Ingen i England ved mere om sange, der sælger, end jeg.
Men sælger de, Arthur? Nok, altså?
Det afhænger jo af de forbandede butiksindehavere.
Vil du ikke nok lade være med at tale sådan?
De er da forbandede! Hold nu lige op, Joan.
Jeg ved, hvad jeg taler om. Glem, min far var murer. Det her er mit gebet.
- Det betvivler jeg ikke. - Tag nu den her sang...
"Roll Along Prairie Moon".
Jack Jackson spiller den næsten konstant for de fine på Dorchester.
Den bliver spillet i radioen flere gange dagligt. Den er skøn.
Den er lige kommet på grammofonplade.
Snart vil samtlige slagterdrenge og postbude fløjte den.
Hvor mange bestillinger får jeg de nærmeste dage?
De butiksejere fatter ingenting. Hører de overhovedet radio?
Eller kigger de på månen? Drømmer de? Det kan de ikke.
Ved de, hvad det er for en verden, vi lever i? Om en måned -
- kontakter de grossisten og springer mig over. Det er de nødt til.
Først kommer der én kunde, og så en til -
- og til sidst en hel busfuld og spørger efter den.
"Prairie Moon" vil de spørge om. "Mener du ikke "Harvest Moon"?
"Prairie Moon" kender jeg ikke. Har du fået ri'ti' fat i titlen?
- "Rigtig". - Jeg leger butiksejer.
Han kan ikke grammatik, og mange af dem bander. Det kan du tro!
- Butiksejere bander. - Det gjorde min far ikke.
Han er også metodist. Mere det end butiksejer.
"Prairie Moon" vil de butiksejere sige.
"Aner det ikke!" De vil have glemt, at det var mig, der sagde det.
"Prairie Moon"? Vilde så spørge mig. Den har vi ikke brug for her.
- Er der nogen prærier i Gloucester? - Nej, kun en ørken.
Skal du ikke af sted? Ville du ikke køre tidligt?
Der kan du se? Der var masser af tid.
- Pyt med det. - Jeg bestemmer selv.
Når man er sin egen herre, må man knokle for at få det til at fungere.
- Holder du aldrig op, Arthur? - Det ville da være rart hernede.
På sofaen med gardinerne rullet for.
Det var bare en tanke.
- En sær tanke, hvis du spørger mig. - Sær?
Sær? Lytter du aldrig til teksten i sangene?
Sådan er det jo ikke i virkeligheden.
Ved du noget om, hvordan den er?
- Kommer du så hjem på torsdag? - Ja.
Tilbage til virkeligheden.
Omkring... tetid på torsdag.
Te til to?
Mere end te, håber jeg.
Vi får nymåne på torsdag.
Egentlig er det jo bare den samme, gamle måne.
Pas godt på dig selv, søde. Kør forsigtigt.
Uanset månen.
Svæv af sted måne gul svæv af sted til min sang
Giv mig dit smukke skin måne gul
Hos dig højt i det blå er der koldt ligeså
Lys på mig og min vej måne gul.
Jeg ville gerne hjælpe, men vi er ikke interesserede.
Du ved jeg er så ensom i nat
Kast dit lys varmt og klart på min pi' kom nu snart
Jeg føler mig åh så hul måne gul.
Svin! Umusikalske idioter!
Røvhul!
- Hvad råbte du? - Råbte? Jeg råbte ikke noed, hr.
"Noget." "Jeg råbte ikke noget."
Det gjorde jeg heller ikke.
Du er sgu da ikke for kvik, hvad?
Hov, hov! Jeg har faktisk min værdighed.
- Men du har ikke nogen bil, vel? - Nej, ikke lige i øjeblikket.
Vil du have et lift?
- Hvor langt skal De? - Hvor langt skal du?
- Gloucester. Skal De så langt? - Jeg er en fri mand.
- Måske, måske ikke. Jeg er uforudsigelig.
- Må jeg så stige ind? - Værsgo.
Din kuffert skal vel også med?
Det koster ikke ekstra. Stil den bagi.
Tusind mange tak, hr.
Tak. Tak. Tak.
Går det for hurtigt?
De biler er nu rare... de køretøjer.
De er ikke så dumme. Den er slet ikke så dum.
Jeg... ønsker...
- Jeg ville ønske, jeg havde en. - Det er ikke noget for en som dig.
Nej... men allige... men alligevel.
Hvad har du i kufferten?
En harmonika.
En harmonika? Kan du spille rigtigt på den?
Det er det, jeg lever af, hr.
Du er da ikke musiker, vel?
- I et orkester? - Ja.
I et orkester...!
Helt ærligt...
Nej, ikke i et orkester. Ikke i et rigtigt orkester.
Jeg er snarere det... man i branchen kalder solist.
Giver du så koncerter?
- Ja, det gør jeg. - Hvor?
- Her og der. Mange steder.
Du er en sjov fætter, hvad?
Mange steder!
Ja, men hvor? Albert Hall, måske?
Hvor som helst. Der, hvor to, tre eller-
- helst fire livlige gader krydser hinanden.
Bare De kendte Gertie Lawrence.
Hun er billedet på en begavet, smuk og attraktiv kvinde.
Hun er indbegrebet af personlighed og feminin charme.
Besøg hende, og du vil opdage, selv fra scenen -
- at hendes, ifølge mig, magiske kvindelighed og tiltrækningskraft -
- er noget, du kan få fat i.
Kig på den og lær af den.
Så bliver en af de første, der bliver forskønnet af mit forsøg -
- dig!
Det bliver mig.
Stjerneskuddet Joan Parker
På vej til New York Millionærdatteren Joan Parker
Den lykkelige vinder Miss Joan Parker
Engang for længe siden før jeg smilede
hadede jeg måneskinnet
Nattens mørke skygger som digterne besynger
de tit mig tynger
Før jeg våg ned' tidligt
så ikke morg'nens lys
Nu vågner jeg i himlen
til hele verdens kys
Månestråle
Du så mig stå åh så ene
uden en drøm i mit hjerte
og uden kærlighed
Månestråle
Du vidste li' hvad jeg ville
Du hørt' min bøn li' så stille
Find mig en kærlighedskilde
Og så stod han li' plus'li foran mig
Den eneste der...
Godmorgen, frue.
Er Deres... mor tilfældigvis hjemme?
Det her er... det er meget venligt af Dem. Meget venligt.
Det er derfor, vi er her, ikke? For at hjælpe hinanden.
Åh, det var godt.
- En kristen handling. - Det kan man vel godt sige. Skål.
Skål.
Hvor meget tror du, du kan tjene på en dag?
- Det afhænger af forskelligt. - Vejret, formentlig. Hvad med i dag?
- Mellem fem og syv shilling. - Så meget?
- Af og til. - Så er næste omgang din.
Nej! Jeg har ikke nogen penge!
Du er da en spøjs fyr.
Sæt dig ned. Jeg tager bare gas på dig!
Tager De gas på mig?
Penge er ikke alt her i livet.
Nej. Det har De ret i.
Hvor bor du henne? Hvor sover du?
Forskellige steder. Forskellige steder.
- Så er du altså ikke gift? - Jeg tilhører ikke nogen.
Og der er ikke nogen, der tilhører mig.
Det er ikke så dumt, hvis man kan klare det.
Jeg er en, hvad siger man... farende svend.
Hvilke melodier spiller du på din harmonika?
Salmer. Salmer.
- "Sakrale sange og soloer." - Salmer?
Du godeste! Sikken et spild af harmonika!
- "Det vejrbidte kors". - Hvad med den?
- "Den faste klippe". - Jeg ved sgu godt, at det er salmer.
- "Der er en grøn bakke langt væk..." - "Uden en bymur." Ja.
Du godeste...
Det er dem, jeg kan. Jeg kender ikke andre melodier.
- Tro mig, frøken... - Frue.
Det havde jeg aldrig... Tro mig, frue.
Jeg ville ikke arbejde med det her, hvis ikke jeg troede på produktet.
Det skal De jo sige, ikke?
Man kan med rette fremsætte en sådan anklage -
- mod de fleste i vort broderskab, men jeg...
- Det er min mand en del af. - Er han det?
Han er handels... Nogle kalder dem handelsrejsende -
- men personligt bryder jeg mig ikke om udtrykket.
- Han sælger... - Musik. Noder til sange.
Sange. Hvor rart.
- Et helt andet produkt. - Ja, der er himmelvid forskel.
Sange handler om drømme.
Drømme og fantasier. Tænk at skulle leve uden dem...
Det kan min mand i hvert fald ikke.
Jeg sælger ikke drømme, uanset hvor dejlige de måtte være.
I hvert fald ikke nu.
- Selv om der har været... - Hvad?
Nuvel... enten er man en tiltrækkende kvinde, eller også er man det ikke.
Og sidstnævnte tilfælde kan ikke skjules.
Set med professionelle øjne, naturligvis.
Jeg mener heller ikke, at meget smukke, unge damer som De -
- skal foragte en smule skønhedshjælp.
Liljen skal ikke forgyldes, men at se den ved daggry...
- Lige når den er smukkest. - Det var fint sagt, mr.
Baker. Conrad Baker.
- Jeg køber ikke noget, jeg ikke... - Nej, naturligvis ikke.
Hvordan bruger man disse ting?
Klip-klappen, som vi kalder den... Hvis jeg må forklare Dem det-
- så er det ganske enkelt en videnskabeligt udformet sugepude -
- der skaber vakuum ved anvendelse.
Altså når den føres varsomt, men bestemt hen over ansigt og hals.
Men hvorfor, spørger De? Hvorfor overhovedet bruge den?
Dem kan jeg ikke narre.
De spø'r mig om jeg ved
no'ed om kærlighed
Det' da soleklart den er fin og sart
er en særlig art
Snart jeg får lov at se
kærligheden ske
Hjertet står i brand når der er en mand
i kærlighedens land
Men jeg lo og grinte åh så fro
jeg var i sikker havn
Men i dag jeg er så trist og svag
du mangler i min favn
Nu folk de bare ler
tårerne de ser
Jeg dog smiler pænt.
Dem kan man ikke narre, vel?
Men hvad gør de... sugeting?
Godt, De spørger. Det er ikke alle, der gør det. Spørger, altså.
- Hvor dumt. - De kender jo folk.
Det vakuum, pladen danner...
Når den trækkes væk fra ansigtet dannes der et let tryk.
- Tryk? - Præcis.
Og det pres stimulerer de små blodkar under huden -
- således at ansigtet bliver friskere og stråler mere.
Deres hud får nyt liv, om man så må sige.
Er det sandt? Jeg mener... virkelig?
- Hånden på hjertet, mrs. - Mrs. Parker.
På æresord! Men den gør også noget andet.
Trykket, hvis det vel at mærke påføres dagligt-
- klippe-klapper, klippe-klapper -
- selv de mindste spor af overflødigt fedt på hagen -
- og udjævner de første tegn på små rynker omkring øjnene.
Og derudover kan den og bør også blive brugt-
- til påføring af forskellige ansigtscremer.
Fordi... fordi sugepuden -
- er sådan lavet, mrs. Parker-
- at den får cremen til at trænge dybt ind i porerne -
- hvor den kan gøre det, den er skabt til.
Den er jo en hel lille mirakelmager, hvad?
Hvor De dog udtrykker det godt, frue.
Det synes jeg er meget vigtigt.
At tale ordentligt... Folk virker så ligeglade i dag.
Hvor har De dog ret.
Tusind mange tak, hr. Tusind mange tak, frue.
Jeg synes bare, De er hård ved Dem selv, mr. Barret.
- Jeg kender mine kunders smag. - Ja, selvfølgelig gør De det.
De hører vel en del radio?
Det har jeg ikke rigtig tid til. Nej, ikke så meget.
- Så hørte De ikke Lou Stone i går? - Lidt af det.
Han spillede "Prairie Moon", og den har Jack Jackson indspillet.
Det er en fantastisk plade! Snart vil alle købe noderne.
Her på egnen går det ikke så stærkt. Og tag det nu ikke ilde op...
Skulle folk spørge efter noderne, ringer jeg til grossisten.
Og så skal De vente en uge -
- men bestiller De nogle hos mig nu, er De klar til at få travlt.
Kan jeg hjælpe Dem, frue?
Jeg tænkte på, om...
Havde aldrig set en engel
men så stod hun plus'li der
Hun er bar' så kær
Det var jo tydeligt
Himmerige føltes nær
og nu står jeg plus'li der
Kan det virk'li' osse vær'
er det paradis det her
Jeg føler mig forvirret har aldrig turde tro
at dette kunne ske for mig
Tankespind og fantasi lad mig der nu end'li bli'
send nu ikk' min drøm på vej
Havde aldrig set en engel
men så stod hun der
Nu ved jeg hvem englen er.
- Jeg skal prøve at skaffe den. - Er det noget, jeg kan hjælpe med?
- Skal jeg betale nu, eller...? - Nej, når den kommer.
Om ti dage eller to uger. Kom igen om to uger, mrs.
Miss. Miss Everson.
C/o Joyfill Junior School, Bury Slope.
- I Coleford, miss? - Tæt på Coleford, ja.
- Så kommer jeg om 14 dage. - Ja, vi skal gøre vores bedste.
Nå, hvis De så vil skrive under på det, De har bestilt...
- Beklager den lille bestilling... - Skynd Dem, så er De rar.
Tak.
Af sted med dig, cowboy.
Tusind mange tak, hr. Tusind mange tak, frue.
- Er det alt sammen på, mrs. Parker? - Ja.
Hvad er der?
Deres ansigt... De må undskylde, mrs. Parker.
- Hvad er der galt? - Ingenting.
Der er simpelthen ingenting galt med Deres ansigt.
- Det... - Ja?
Det er bare det at... Jeg beklager, men det er det.
- De har et meget smukt ansigt. - Det må De ikke sige.
Naturligvis ikke. Et kort øjeblik blev jeg grebet. Undskyld.
Men hver eneste dag ser jeg nye ansigter.
Kvindeansigter. Rent professionelt, naturligvis.
I dem søger jeg en vis kvalitet, der modsvarer det anatomiske ideal.
- Synes De, jeg er smuk? - Ja.
Ja, det gør jeg-
De synes, jeg er smuk...
Hvad hedder De til fornavn?
Joan. Joan Parker.
Joan...
Jeg hedder Conrad. Conrad Baker.
Goddag.
Jeg vil rigtig gerne...
Jeg vil meget gerne...
Tager du det ilde op, hvis jeg kysser dig?
Vil du kysse mig?
Af hele mit hjerte, Joan.
Beskidte gris.
Tusind mange tak, hr.
Tusind mange tak, frue.
Tusind mange tak, hr. Tusind mange tak, frue.
Det var fint.
- Undskyld, frue? - Det var en fin salme.
Skal jeg spille en til? Jeg kan spille "Det vejrbidte kors".
- Den spiller jeg. - Nej. Nej tak.
Hold bøtte. Fjols!
- Hvornår har du sidst spist godt? - Jeg får lidt her og der.
Mere her end der, tror jeg.
Er De ikke sulten?
- Jo, det er jeg. - Kan De ikke lide det?
Ved du hvad...?
Om aftenen lige inden man falder i søvn -
- når man ligger og tænker på ting, og...
Nej, jeg vil ikke have det. Spis du det bare.
Engang for længe siden engang før i tiden
da livets fine ting ikke var en ring
Taknemlighed man ikke så
for himlen den var altid blå
Og ingen var rigtig glade
for månen den var altid grå
så fik no'en den til at gå sin gode vej
det koster peng' hvis den igen skal vise sig
Ellers bliver det skidt vejr
det er vigtigt at lær'
Regn er altid lutter
manna fra himlen
Hver en sky er fyldt med
manna fra himlen
Din lykke siler
li' så stille ned.
Husk paraplyen
den ska' også med
Byt den ud med megen
solskin og roser
Vil du gerne vær' rig
kræver det jo hoser
Men når du hør' et dunder
hold dig fra træ'ed på din vej
Så får vi manna fra himlen
båd' du og jeg.
Hvor skal du sove i nat?
Hørte du, hvad jeg sagde?
- I en gyde. - I en hvad?
- Der er en der, hvor jeg spillede. - Det øsregner jo!
- Jeg kan godt tåle lidt regn, hr. - Hold op med at kalde mig, "hr.".
- Tag den så, dit grådige svin. - Tak, hr.
Jeg har altid kunnet lide pølser. Lige siden... jeg ved ikke hvornår.
Du tygger ikke din mad ordentligt.
Hvad laver du, din...?
Der var en pige, ikke?
Hun gav dig nogle mønter, lige før vi gik herind.
Hun var smuk. Den type, der får en mand til at føle sig...
- Hun gav mig to pence. - Det er hende, jeg taler om.
Hun var smuk. Smuk.
Hendes gang, hendes holdning...
- Hvad griner du smørret ad? - At hun gav mig to pence.
- Har du ikke mere end det? - Jeg tjente ikke så meget.
Du kan da ikke leve af to pence! Du er jo fattigere end mig!
Her har du en shilling. Tag den og føl dig rig.
Gud velsigne Dem, hr.
Lad være med det der!
- Er du måske til den anden side? - Undskyld.
- Sov du bare på gaden. - Undskyld, undskyld.
Hr.!
Det lyder godt. Rigtig godt.
Godt potpourri.
Måske er din venstre hånd lidt tung. Det er det eneste.
Tag og gå ad helvede til.
Amatørers venstrehånd er altid for tung.
Vi var på stranden det meste af dagen.
Vi havde en stor pose doughnuts.
Friske og lækre. Direkte fra ovnen.
- Marj vil ikke have boller i ovnen. - Tag det nu bare roligt, drenge.
Der var mere syltetøj i dem, end jeg nogensinde har set.
Et halvt pund jordbærsyltetøj i hver eneste en.
Gamle Alan havde været ude og svømme...
Svømme! Du mener vist dyppe tæerne.
Han behøvede ikke at smøge sine bukser op. De var jo altfor korte.
- Men han har fine ankler. - Du har kun én ting i hovedet.
- Men det er også herligt, ikke? - Til sidst tog Alan så sin doughnut.
Og satte sig i sandet med et lommetørklæde om hovedet.
"Pas på bisserne," sagde vi. "Der er masser af syltetøj i!"
Til sidst tog han en bid. Kæberne lukkede sig som på en krokodille.
Han tyggede og tyggede...
- "Min er der sgu ikke syltetøj i!" - Du skulle have set ham.
Så råbte Doris: "Det er, fordi det sidder på din skjorte, dit svin!"
Han havde bidt så hårdt, at syltetøjet var klemt ud på skjorten.
Doris tænkte selvfølgelig på sin mandagsvask.
Meget morsomt!
- Nå, nå... - Har Marj fået øje på noget?
Var der så syltetøj i hans doughnut?
- Hvem har du kig på, Marj? - Sig til, hvis vi står i vejen.
Du står altid i vejen, Will. Det har jeg forsøgt at fortælle dig.
Må jeg byde på en omgang?
Det kan vi da ikke sige nej til.
- Jeg vil godt have en whisky. - Også jeg, tak.
Marjorie. Gin og appelsinvand som altid.
- Bare han ikke forventer noget igen. - Ti stille, Will.
Da du gik her forbi hørt' jeg en melodi
den var så frygt'li god
Jeg hørt' no'ed indeni bli' til en symfoni
Mit hjerte Vil' til dig si'
Det var som vårens vind der' lykke i mit sind
har du det li'som mig
Og verden bli'r så skøn
det' i sig selv en løn
Dit blik var som en ametyst og skøn var også din søde røst
Konstant og igen min skatter, min skatter
Den lykke mindes jeg den vil aldrig svinde, nej
Den lever evigt hos mig
En rapsodi det er i månelysets skær
Jeg er din hjertenskær.
- Bor du alene, skat? - Nej, sammen med den gamle.
- Jeg har en bil. - Hvad sker der med jer to?
- Blomster og bier. - Dem har jeg aldrig hørt om.
- Du er ikke herfra. - Nej, fra London.
Hvad laver du? Hvad lever du af?
- Jeg er i musikbranchen. - Spiller du i et hornorkester?
Dem har vi mange af her. Og i Deanskoven. Lige over broen.
Nej, ikke i et hornorkester. Jeg er...
- Jeg er faktisk sangskriver. - Skriver du sange?
- Hvilken slags sange? - Dem, man kan danse til.
- Jeg kan nu godt lide en god sang. - Nævn en.
- Nævn en, du har skrevet. - Vi har...
- Han har ikke skrevet nogen. - Måske "Rul mig en tur i høet".
- Det handler alle sange om. - Det siger du ikke!
Handlede de om, du ved nok... spillede de dem ikke i radioen.
At knalde. "Læg mig ned og gør det igen."
De ville forbyde det, hvis de kunne.
De, der bestemmer og driver det forbandede sted.
De vil have, vi skal synes, de er frække. De siger, de er "sjofle".
- De har nu aldrig generet mig. - Jeg mener det!
Det ved vi, du gør.
- Hvor er din bil så? - Lige uden for kirken ved...
Undskyld mig lige et øjeblik.
Vent nu lige lidt!
- Undskyld, frøken? - Hvad er der?
Undskyld, men jeg kunne ikke undgå at bemærke...
- Hvad vil De? - Undskyld...
De var inde på pubben længere henne. Har De det godt?
- Lad mig være i fred, ellers... - Nej, nej. De forstår ikke.
- Jeg troede, De skulle have hjælp... - Nej tak.
Jeg har ikke brug for noget. Nej!
Stjernehimlen så lys
og med sølvglimmerdrys
Månen mig rør' så jeg ved at den hør'
det mit hjerte vil sige i nat
Svæv af sted måne gul
svæv af sted til min sang
Giv mig dit smukke skin måne gul
Hos dig højt i det blå er der koldt ligeså
Lys på mig og min vej måne gul
Lad nu dit milde skin
røre blidt min kind
jeg jo ingen ro kan find'
Måne skøn
Hun er måne gul.
Har du det godt, skat?
Ja... Ja, jeg har det fint. Det er bare...
Så, så... det var da ti shilling værd, var det ikke?
Jo.
- Så vær sød at køre mig hjem. - Stig ud og gå.
- Jeg går sgu ingen steder! - Jeg kører sgu ingen steder.
- Var det for meget for herren? - Så, så, du...
I lige måde, dit svin!
- Så skidt da, men du lukker. - Det kan du tro, jeg gør.
Og af og til siger jeg altså til ham:
"Bare du ville tage af sted ligesom Joans Arthur."
- Så griner det dovne dyr bare. - Så ved du da, hvor du har ham.
- Ikke at Arthur ville... - Nej, ikke Arthur. Det er sikkert.
Man kan dog aldrig være helt sikker. Men Arthur er vist god nok.
Ja. Jeg kan især godt lide, når Arthur er i godt humør.
Du har heller ikke hørt ham synge på badeværelset.
Det gør John også. Jeg tror, han prøver at smadre spejlet.
- Køber du jubilæumskrus, Joan? - De er så grimme alle sammen.
- Det er jo rart at have noget. - Han er nu rar.
- Arthur? - Nej, kongen, dit fjols!
Hans far var efter sigende en frygtelig kvindebedårer. Edvard VII.
- Tiderne har ændret sig. - Mon?
Jeg synes, de unge piger får en masse vrøvl at vide nu om dage.
- I bladene og sådan. - Der er bare ikke noget bedre.
Det kommer der nok aldrig.
Har I prøvet en af de der sugepuder til ansigtet?
De er ubrugelige. De efterlader bare røde mærker på huden.
Det kunne man jo have sagt sig selv.
- Købte du den af en dørsælger? - Nej, det ville jeg aldrig gøre.
- Dem kan man ikke stole på. - Jeg købte den på apoteket. Hvorfor?
- Der gik en mand på gaden i går. - Nu gik du ikke i fælden, vel?
Nej, det gjorde jeg ikke, Irene! Jeg er jo ikke dum!
- De kan være ret charmerende. - Han var da også pæn.
- Kan han ikke ringe på hos mig? - Trænger du til noget nyt?
Jo mindre af den slags, jo bedre.
Det er da meget rart en søndag morgen.
Men jeg tror nu hellere, jeg vil have en kop te.
- Drømmer I nogensinde om... - Hør hende lige!
- Drømmer om hvad eller hvem? - Prinsen af Wales.
Jeg har hørt, at han er lidt bolsjevikvenlig.
Alt går helt ad skoven til. Det ville ikke overraske mig spor.
Drømmer du egentlig om, at du og han...?
Nej, ikke det. Men jeg har drømt, at vi dansede foxtrot -
- og så tog han... Nu siger I det garanteret til alle!
Jeg synes stadig, at bladene skriver en masse sludder om ægteskabet.
Tja...
Jeg bli'r glad når du' død din gamle skurk
Du kom ind i mit hjem og blev min kones ven
Jeg bli'r glad når du' død din gamle skurk
Jeg skal holde kæmpefest når du dør dit pokkers kræ
Når du ligger i jor'n er det slut med go'morn
Pokkers kræ Din gamle skurk
Jeg bli'r glad når du' død din gamle skurk
Du tog min kone med Hun var lige ved at glid'
Du er forfærd'li grum din gamle skurk
Jeg bli'r glad din gamle skurk
Så se nu at dø din gamle skurk
Når du ligger i din grav er det slut med kvindetarv
Pokkers kræ Din gamle skurk
Jeg bli'r glad når du' død din gamle skurk
Jeg hejser flaget højt, højt op når de bærer væk din krop
Pokkers kræ Din gamle skurk.
Lykke, hvilken lykke
åh, mit hjerte fyldes op med kærlighed
og jeg svæver oppe på en lille sky
når vi danser sammen fod mod fod af sted.
Åh, Arthur... jeg elsker dig!
Stille! Du må ikke bryde fortryllelsen.
Åh nej! Tossen!
Hallo!
- Så er jeg hjemme igen, min due! - I god behold, skat!
Hvad siger verdens dejligste pige? Jeg har savnet dig.
- Hvert eneste minut og sekund. - Det var da dejligt.
- Hvad har min skatter lavet? - Ragout til sin bamsemand.
Det dufter godt!
- Giv mig et kys! - Arthur, altså...
- Det var ikke nogen dum tur. - Fik du solgt noget?
- Terrænet er jo noget åbent. - Prærien?
Jeg skulle have haft en lasso med.
- Ville de ikke købe noget? - Det var det sædvanlige.
- Det gik altså ikke ret godt? - Så godt som man kan forvente det.
Det ser godt ud, Joan. Min livret.
Vi vil da ikke trække flere af fars penge ud, vel?
- Dine penge. - Ja, som far knoklede for at tjene.
- Meget, meget hårdt. - Nej...
- Det vil vi ikke, vel? - Jeg kan jo altid skifte produkt.
Bare det ikke er dørsalg.
Nej, Arthur. Det tror jeg ikke, jeg ville bryde mig om.
- Det skal nok ordne sig, min due. - Det håber jeg.
"Hver dag, i hver en sag, bliver jeg bedre og bedre."
Stop, dreng!
Jeg skal ikke ret langt.
Hvor som helst er fint. Hvor som helst.
Så hop du op. Velkommen.
Det er meget, meget venligt af Dem.
Sådan, ja.
Hold nu godt fast.
Kom så, smukke.
Dejlig. Meget dejlig.
Verden.
Er verden ikke smuk?
Det er den, min dreng.
Tak.
Du bryder dig ikke ret meget om det, vel?
- Jeg sagde jo ikke noget. - Nej.
Det gjorde du ikke. Ikke et ord.
Ikke et eneste, forbandet ord.
Hør nu her, Joan.
Elskede...
- Det skal jo ikke være en pligt. - Skal vi ikke se at få sovet?
Det er meningen, at... Joan...
Joanie, min engel...
Det er paradis! Det skal være...
Ligesom i sangene. Og...
Jeg husker stadig at vi hver en enkelt nat
sang en gammel sang
Og vi vandred' i solskin på gaden så lang
Lærken den sang så glad og når den stille sad
kyssed' vi igen
Og vi vandred' i solskin på gaden så lang
Hej-ho, jeg dig i min arm nu ta'r
Hej-ho vi åh så sorgløse var
Hvis lykken står mig bi skatter, så vil jeg si'
at vi skal finde sang
Og vi vandred' i solskin på gaden så lang.
Tekster: Rie Sommer PrimeText International
Tekstadmin.: PrimeText International www.primetext.tv